Nejstarší text v sanskrtu, pojednávající o divadle říká,
že divadlo musí zkoumat tajemství a záhady lidského života a vesmíru,
a zároveň odkrývat veškeré skryté mechanismy
intriky, přicházející a mizející politické akce
v lidských vztazích a komunitách,
a přitom současně poskytovat prostou útěchu
nešťastným, opilým a osamělým lidem,
kteří se sem dostali náhodou,
a to vše v každou danou chvíli.
Když mi byla prokázána tato nesmírná čest,
uspořádání festivalu s mým jménem,
nenapadl mě lepší způsob jak vyjádřit
nikoliv to, co reprezentuji já, ale co,
jak doufám, představuje práce nás všech,
v kteroukoliv chvíli, a co takový festival znamená.
Tohoto sanskrtového cíle nikdo z nás nedosáhne.
ale pokud jej budeme vnímat,
jako zářivou, velkolepou možnost,
uvidíme, že festival je možností svést dohromady,
i když jen na chvíli, všechny ty různé protichůdné prvky,
bariéry a někdy i úspěchy a chvíle úžasu,
které mohou přijít od lidí z různých částí světa,
kteří hledají, staří i mladí, aby nalezli nějaký aspekt
této velké hádanky, spojení do vyššího celku.
A na festivalu k tomu může dojít.
Z tohoto důvodu jsem pozvání s radostí přijal,
přičemž dalším důvodem bylo, že nabídka přišla
od mého dávného přítele, Václava Havla,
jehož život, úspěchy, a práce na všech úrovních
odpovídá přesně této definici,
o čem by divadlo mohlo a svým způsobem musí vždycky být.
Velmi mě mrzí, že mi okolnosti nedovolují
osobně se tohoto festivalu zúčastnit.
Ale jsem s vámi v duchu toho, co všichni společně prožijete.
Ale jsem s vámi v duchu toho, co zde všichni společně prožijete.
S přáním velké radosti pro tyto chvíle, Vám Děkuji.